Subtitles by sub.Trader subscene.com
PRYPJAT, UKRAINA TSJERNOBYL, KJERNEREAKTOR 3
De er på vei.
-Hyggelig å se deg, JJ. -General.
-Velkommen til Russland. -La oss begynne.
Kom igjen!
Plutoniumkjerne, 9,7 kilo og tritiumforsterket.
En sprengkraft på 800 kilotonn er mulig.
Ta dere god tid, mine herrer. Vi vil at alle skal bli fornøyde.
Har du funnet en konstruktør for våpenet ditt?
Hva?
-En våpenkonstruktør. -Hvorfor bryr du deg om det?
Plutonium er trinn ett. Selve konstruksjonen er avgjørende.
-Jeg kjenner folk. Enkelt spørsmål. -Nei, ikke enkelt.
Du spurte om min konstruktør.
-Er noe galt? -Ja, jeg tror at han er agent.
Hvem er du? Interpol, MI6, CIA?
Ikke vær dum.
Jeg er bare en fyr...
...som står foran en annen fyr og ber ham om å ikke skyte.
-Herregud. "Notting Hill." -Han er solgt.
Nei, han fikser det.
-Hva gjør vi? -Ingenting. Han var klar over risikoen.
Hva får deg til å rette en pistol mot vennen min?
Bakgrunnen hans. Russisk mafiamedlem og internasjonal våpenhandler.
-Men ingen vet hvem du er. -Du vet ikke stort, du.
Og den falske aksenten... Skal den være russisk?
Ta noen dramatimer! Du høres ut som Mickey Rourke i "Iron Man 2".
-Han gjetter bare. Det er en test. -Det er ingenting å bekymre seg for.
-Greit. Du avslørte meg. -Pokker.
Denne spionrollen er helt ny for meg.
Merkelig. Det militære falt seg naturlig, men dette? Ikke direkte.
-Men én ting er jeg flink til. -Hva da?
Å gi folk en omgang.
-Dæven døtte... -Hva var det jeg sa?
Fleiper du?
Kutt ut!
-Vent... -Vent...
CIA HOVEDKVARTER LANGLEY I VIRGINIA
-Pent jobbet. -Takk.
Mannen og myten...
Bobbi Ulf, teknisk støtte. Det er en ære å få treffe deg.
Jeg har lest mappen din. Den var spennende.
Femti nyanser av fantastisk.
-Kim vil ha en debrifing nå. -Skal bli.
Helt rått.
Ha en fin dag.
Hopp sann.
De fikk seg en omgang.
-For en cowboy. Ordentlige heltetakter. -Takk.
Jeg er bare sarkastisk.
Vi skulle ikke bare stanse et salg.
Målet var å ta rede på hva de visste og slå ut nettverket.
Men det blir litt vanskelig nå, for du har drept alle sammen.
Gregovich.
Hassans finanshjerne.
Hassans hjerne.
På grunn av deg har vi ingenting.
-Vi har plutoniumkjernen. -Det var to kjerner, faktisk.
Azar klarte å flykte med den ene. Han var den eneste du ikke drepte.
Nå har han halvparten av det som trengs for å sprenge en storby.
Dine elitesoldatmeritter er uklanderlige,-
-men etterretningen er noe helt annet.
Spionasje krever finesse og nyansert og følelsesmessig intelligens.
Jeg har nok av emosjonell intelligens.
Kan du lese subtile ansiktsuttrykk for å avgjøre et spaningsobjekts sinnelag?
Så absolutt.
Hva viser ansiktet mitt?
-Skal jeg lese det nå? -Herregud...
JJ, jeg respekterer deg.
Du har oppnådd store ting for oss, men med all respekt...
...er du ikke velegnet for dette. Ta fri resten av dagen og hvil litt.
Takk.
God natt, Blueberry.
Alexa, spill noe beroligende.
Dette er yndlingsgenseren min, med et fransk band jeg liker.
Jeg så dem da jeg bodde i Frankrike. Jeg elsker fransk musikk.
Ja, det var nok ganske kult å bo i Frankrike.
Skøyter på lørdag? Jeg kan spørre moren min.
Hvordan lød det?
Jeg vet det, Ozzie. Løpet var kjørt da jeg sa: "Jeg elsker fransk musikk".
Forskjellen mellom hjertelig og desperat er hårfin.
-Stilig genser. Tok du den på mitt rom? -Ja.
-Hvordan går det på skolen? -Kjempebra.
Alle jentene der er kjempesnille mot nykomlinger.
Vi blir invitert til alle fester.
-Vet du hva jeg tror? -At jeg kan få hjemmeskole?
Nei, jeg tror at hvis du er deg selv,-
-så får du venner som innser hvor flott du er, slik jeg gjør.
-Vet du hvem som sier sånt? -Hvem da?
Alle foreldre til barn som ikke blir bedt på fester.
-Vil du ikke ha egget? -Nei takk.
-Se opp! -Ja, Chicago vant.
-Står til? -Ikke ta plassen min.
-Hva er det der? -Dette? Det er et fransk band...
Herregud, det er syltetøy. Du har syltetøy i hele ansiktet.
Det skal opp på Insta.
Jeg får ikke være med på bilder på nettet. Min mor er bekymret for nettmobbere.
Hvem ønsker å mobbe deg?
Det er tydeligvis en stor skøytefest...
Den har allerede fått åtte likes!
Trass i vår fiasko i Russland har NSA fått opp et spor.
De tror at Hassan samarbeider med denne mannen.
Victor Marquez, eks-elitesoldat.
Han er franskmann og har handlet med ulovlige våpen i tjue år.
Victor har nylig avansert til atomvåpen-
-og fått tak i noe skikkelig farlig: sovjetiske miniatomvåpentegninger.
Han samarbeidet i årevis med broren David.
Det går rykter om en maktkamp dem imellom.
David gjemte atomvåpentegningene, og Victor drepte ham i raseri.
Han nesten ble pågrepet av politiet, men er fortsatt på frifot.
Stakkars kvinne. Vet vi om hun er uskadd?
Uskadd.
Hvis Marquez selger tegningene til Azar - pang.
Vårt oppdrag: Ta Marquez før han finner tegningene.
-Vet vi hvor han er? -På vei til Berlin for å møte Azar.
-Jeg elsker Berlin! -Christina får oppdraget.
Etterretning fra MI6 viser at Marquez har kontakt med advokaten sin i Paris:
-En skurk som heter Koll. -Paris er også stilig.
-Ditt, Christina. - C'est bon.
-JJ... -Ja, sir.
Du skal spane med Bobbi.
-Unnskyld? -Kutt ut...
Den døde brorens kone er hjemme i USA. Vi kjenner ikke hennes rolle.
Inntil vi har Marquez, holder vi øynene på henne.
Dette er din siste sjanse.
Framme.
Fantastisk. Endelig ute i felten!
Og så får jeg gjøre mitt første oppdrag med deg.
Å passe sivilister er ikke noe oppdrag, og det finnes ikke noe "vi".
Hvis det ikke er et oppdrag, hva er da dette?
-Reserveplanen. -Ja, for et potensielt farlig oppdrag.
Ikke rør.
Unnskyld, Blueberry.
Hjem, kjære hjem.
Det er ikke Paris, akkurat.
Jeg tar sengen.
Du får den, jeg tar sofaen. Det der er blod.
Nei, det kan være sriracha-saus. Kanskje noen spiste i senga.
Nei, det er blod.
-Oppdragsinfoen er her. -Endelig.
Kate Vale, hustru til avdøde David Marquez.
Hjemflyttet fra Paris med datteren.
Ingen slekt, ingen sosiale medier, akuttsykepleier på County Hospital.
-Er jobben et skalkeskjul? -Aner ikke.
Datteren Sophie, ni år, har akkurat begynt i fjerde klasse på Oak Tree Charter.
Henne legger jeg lett i bakken.
Da setter vi i gang.
Ok, la det gå unna.
-Utrolig. Har du alltid bacon med deg? -Ja.
Kottet? Det var slemt.
Jeg ransaker leiligheten og monterer kameraene.
-Alle kameraene er oppe og funker. - Oppfattet. Jeg skal bare avslutte her.
Hun er hjemme.
...innså at jeg hadde glemt lommeboken. Jeg vet det, jeg har null kontroll!
Jeg henter den nå og er der på 20 minutter.
Gjem deg et sted der en lommebok ikke kan være.
Du vet jo hvor jeg kjører. Vi ses straks. Ha det.
Slutt!
Hun endevender stedet.
Hun kommer.
Hun er i rommet.
Herregud!
- Hva gjør jeg nå? -Hun er på kjøkkenet.
Stikk om fem, fire... Nå! Ut gjennom døra!
Stopp!
Ut!
Pent.
Jeg er sprø.
-Jeg holder ikke ut. -Jeg vet det.
Nerver, forventning og dramatikk. Man kan bli avhengig av adrenalinkicket.
Nei. Jeg mener kjedsomheten.
Ja, jeg vet det. Det er så mange lag.
Jeg ser frem til å lære av deg.
-Jeg skal ikke lære deg noe. -Vi har et mentorforhold.
-Vi har ikke noe forhold. -Foreløpig.
Men det kommer til å bli noe stort. Det føler jeg på meg.
Du forteller om rystende feltopplevelser, og jeg viser deg...
Ikke...røre.
Det var rått!
Det er akkurat sånt som dette du må lære meg!
Det går ikke, med din mangel på motorikk.
Du skjøtter teknologi, jeg action.
Kanskje jeg overrasker alle. Kanskje jeg blir nødt til å redde deg.
Du kommer aldri til å redde meg.
Assistere. Jeg kan assistere deg.
Kom igjen, det skader ikke å lære meg litt.
Bare i tilfelle...
Au.
Hei! Lukk døra, takk.
-Jeg kjenner igjen den minen. -Hvilken mine?
Din "jeg har dårlige nyheter"-mine.
Nei, det er min "skal vi spise spagetti?"-mine.
-Og min "vi kan ikke stå på skøyter"-mine. -Mamma!
Jeg trengs på sykehuset. Unnskyld.
-Alle skal dit! -Jeg vet det, men jeg har ikke noe valg.
Hva med å gjøre noe sammen når jeg kommer hjem? Kino?
Ja visst. Det er mye bedre enn å få venner.
Jeg hater dette stedet!
Jeg også.
Vi er homser, så vi står på skøyter?
Glitter og Céline Dion-musikk får oss til å flokkes som nattsvermere rundt lyset?
Jøss, unnskyld! Det var ikke...
Jeg bare erter. Selvfølgelig står vi på skøyter!
Jeg falt for Todd på et isdanskurs. Ikke sant, T?
Det var et ja. Vi ville gjerne gått med Soph, men jeg er helt fullbooket.
-Og Todd jobber hjemmefra, som terapeut. -Terapeut?
Folk åpner seg virkelig for ham.
Hvis du trenger å snakke med noen om livet eller jobben,-
-eller om hva valget av hårfarge sier om deg...
Det er ikke noe valg, det er min naturlige farge.
Ikke noe valg er et valg. Men vi skal holde et øye med henne.
Engst deg ikke, ingenting unngår oss. Ikke sant, T?
Også et ja.
Lunsjen står i kjøleskapet. Lei meg for i dag. Klem, mamma.
-Problem! -Hunden fant kameraet.
Ikke bra.
-Hun merker ikke at det er et kamera. -Er du sikker på det?
Hun kan uansett ikke spore det, for det er trådløs og kryptert.
Hun aner uråd.
TRÅDLØST MINIATYRKAMERA
Ja, kyllingpiccata med broccolini. Men du fikser iskremen.
-Hei, Carlos. -Ikke vanilje, det er så kjedelig.
Hei. 10, 20, 25. Behold vekslepengene.
Vi går gjennom det vi glemte da vi handlet i går.
Hvordan var det på skolen? Lærte du noe morsomt?
- Hva tegner du? - Ikke noe.
"Hei, mamma. Hvordan var din dag?"
Den var faktisk kjempestressende.
Det ble en kjedekollisjon med kjempemange offer,-
-flere amputasjoner og blod som sprutet overalt.
- Skjedde det virkelig? - Nei, jeg prøver å få deg til å snakke.
Er du sint fordi du ikke fikk stå på skøyter?
Moren prøver, men den nebbete ungen gir henne ingen sjanse.
Hun er ikke nebbete.
-Hvordan kom du inn? -Tenk om hun strømmer.
-Er dere fra CIA? -Nei. Hvorfor tror du det?
Spaner dere på oss i tilfelle onkelen min kommer tilbake?
-Skal han komme? -Nei. Han hater moren min.
De kranglet en jul, og hun helte vin over ham på en fin restaurant.
Ikke rør. Han liker ikke det.
Du har havnet i en veldig følsom situasjon, vesle dame.
Gi meg den mobilen, før du virkelig får problemer.
Får ikke dere også problemer hvis dere blir avslørt av en niåring,-
-som laster opp dette til skyen? Med ett klikk sendes videoen til alle.
-Kan hun det? -Ja, det er ikke direkte vrient.
Vi er vennene dine, lille jente.
Vi skal beskytte deg og moren din.
Så hvorfor holder dere det hemmelig og gjemmer kameraer hos oss?
En liten samtale?
Vi er avslørt. Ifølge reglementet tar andre over.
Aldri! Hvis en niåring fersker meg, er karrieren min over.
Hva er alternativet?
Vi dreper henne og iscenesetter en ulykke. Kanskje trappa.
Jeg spiller fortsatt inn.
Det...hørtes mye verre ut enn det jeg mente.
-Jeg fleipet. Eller hva? -Det var morsomt.
Vet du hva? Enten får mora mi se videoen, eller så inngår vi en avtale.
Dæven, hun er flink.
Hva slags avtale da?
Dette er en engangsforeteelse. Aldri igjen.
-Og vi drar om 40 minutter, forstått? -Ja da.
-Hva vil du ha? -Størrelse 35, takk.
-Og du? -Ingen skøyter til meg.
-Går du ikke? -Jeg sa bare at jeg skulle bli med.
Må jeg gå alene? Kom igjen!
-Er ikke deres motto "Vi overgir ingen"? -Jo, men du er ingen soldat.
Vent litt... Kan du ikke gå på skøyter?
Vi drar om 30 minutter.
Hva ser du der ute?
90 sivilister, minimal sikkerhet, ingen barrierer, ingen beskyttelse.
Folk som ler og har det moro. Prøv det.
29 minutter.
Hva er det? Er du redd?
Størrelse 50.
-Hva venter du på? Alle kan gå. -Ok, jeg vet det.
-Jøss, gikk det bra? -Ja.
Pent.
-Klapp igjen. -Jeg skal hilse på noen venner.
-Hallo, akter du å falle igjen? -Nei.
-Sikkert? Du skjelver. -I så fall er det av raseri.
Når jeg tenker på hva jeg skal gjøre mot deg.
-Hei sann. -Hva gjør du her?
Jeg går ofte hit. Skal vi gå sammen?
Vi holder på med noe.
-Vi skal leke sisten. Kom! -Vi blir med.
Vi ses.
Herregud.
Ut herfra!
-Nulltoleranse mot mobbing. -De begynte!
For en idiot! Jeg fatter ikke hvordan du kunne få oss kastet ut.
Det var det verdt.
Hva skjedde med deg?
Og deg?
Jeg kan ha brukket noe...langt inni.
Is kan pigge deg opp.
-Det hjelper alltid meg. -Det inngikk ikke i avtalen.
Vil du forklare det for mamma?
Nå?
-Jeg føler meg litt bedre. -Jeg også.
-Da er det vel greit? -Hva mener du?
Du får ikke fortelle om meg til noen, og du må la oss være i fred.
Det er greit.
-Hva er det der? -Jeg lover.
-På alvor? -Kom igjen.
Der er hun! Og hvem kroker du lillefinger med?
-Vent, mamma! Herregud. -Slipp datteren min!
-Gi meg mobilen min. -Du forstår ikke.
Jeg gikk til parken. To idioter dyttet meg, og det gjorde kjempevondt.
JJ så det. Han bor en trapp opp og gjenkjente meg.
Han sa til gutta at de gjorde en feil.
Så kjøpte han is for å trøste meg og fulgte meg hjem.
Gud, hvordan gjorde du det der? Hans muskler er som store skinker.
Så du, Todd? Todd tror heller ikke sine egne øyne.
Unnskyld, men dette er min datter.
-Får jeg hjelpe...? -Nei, jeg klarer meg.
Jeg skal hjem og samle tankene.
Dette går bra. Unnskyld.
Jeg tror at det kom litt tiss.
-Hva har skjedd med deg? -Jeg kan ikke fortelle, men det er løst.
-Du drepte henne! -Hold munn.
Hei, kjempen.
-Hvordan har dine "huevos" det? -Bra.
-Er det sant? Du så plaget ut i går. -Nei, jeg har det bra.
-Todd syntes at han så deg gråte. -Hæ? Overhodet ikke.
Todd lurer på hva du jobber med. Han spør alltid ut nye naboer.
Jeg jobber ikke akkurat nå.
Velkommen til huset, JJ. Vi ses.
Takk.
Foreldre- og kompisdag, fredag kl. 11
Hjelp, Sophie! Jeg trenger deg nå!
JJ! Jeg skulle akkurat hente deg. Skynd deg!
-Gi meg flere håndklær! -JJ er her.
-Hvorfor det? -La meg.
Nei, det går bra, takk.
Rørene er gamle, så jeg må dra til litt.
Det er ikke røret, men koplingen.
Nei, Ozzie!
Merkelig. Han hater fremmede, men virker umåtelig glad i deg.
-Det er rart. -Så, vennen.
-Du hadde rett om koplingen. -Ja. Men jeg forstår likevel ikke hvorfor.
JJ kan vel spise med oss?
-Nei, det går ikke. -Jeg tror at det går.
Herregud!
-Olivenoljen er slutt. -Det står en ny flaske bak sennepen.
Tror jeg.
Takk.
-Unnskyld, jeg må svare. -Ja visst.
-Hei. -Fint at du svarte.
Jeg lurte bare på hvorfor du drikker rosé i spaningspersonens bad!
Vent, satte du et kamera på badet?
- Hva er du for en pervo? -En genial pervo.
-Folk går dit for å snakke i fred. - Tydeligvis.
Ikke snu dette mot meg. Hva gjør du der?
-De inviterte på middag. -Så du takket ja?
- Ungen tvang meg. -Ok, vi greier dette.
Du får vel spise middag, da.
Du skal oppføre deg høflig, og så stikker du derfra.
- Jaså, du? -Har du en bedre idé?
Ja, jeg gir dem tiopental, mens du hakker skyen og fikser videoene.
Så iscenesetter vi en gasslekkasje. Pang! Null bevis, og vi drar.
Vi kjører på din idé.
Unnskyld, kyllingen er litt tørr.
Ja, virkelig.
Skjønt hvis du syns at dette er ille...
En gang i Afghanistan var vi isolert og hadde bare firfisler å spise.
Fienden ville hørt det om vi skjøt, så vi knuste skallene med stener.
Kjempegrisete.
Så ble de kokt over sprengstoff, så de smakte kjemikalier.
Skjønt på det stadiet drakk vi vår egen urin allikevel.
BOBBI: HVA FAEN?
Unnskyld. Det var lenge siden jeg spiste middag med noen.
Mamma, siden du ikke kan komme på foreldre- og kompisdagen i morgen,-
-så kan kanskje JJ bli med?
-Det er nok ingen god idé. -Ingen god idé.
-Hvorfor ikke? -Han er sikkert opptatt.
-Veldig opptatt. -Nei, han er arbeidsløs.
-Han bare glor på tv-skjermer... -Sophie.
-Det var ikke snilt. -Nei, ikke snilt.
Men alle andre har noen å ta med.
Du kunne ikke få fri fra jobben, så jeg har ingen. Og jeg blir den eneste.
Vær så snill!
På alvor? Kompisdag?
Den ungen er slu.
-Jeg savner terrorister. - God natt, JJ.
-Hun er skarp. - Og god natt til din lesbiske venn.
-Hva begir vi oss inn i? -Vet ikke. Dette er min første gang.
-Dårlig info er ikke noe bra utgangspunkt. -Greit.
Jeg må holde lav profil. Ikke si hvem jeg er og hva jeg gjør.
Så er vi ferdige, ingen flere feiringer og skøyteturer. Jeg har et oppdrag.
Dette ender ikke som en film, med at vi leker teselskap med dokker.
Og bare så du vet det: Jeg vet at du ødela oppvaskkummen.
Jeg skjønner ikke hva du snakker om.
Det var en gang ei jente som ble litt for kjepphøy.
En dag forsvant hun, og liket hennes ble aldri funnet.
Liker du eventyr? Jeg kan et.
Det var en gang en CIA-agent som satte kameraer i en jentes bad-
-og forførte mora hennes over kylling og vin. Det lærer de vel ikke i Langley?
Gud bedre!
-Du får ikke trekke deg nå. Vi er framme. -Jeg trekker meg ikke.
-Jeg har aldri likt skolen, bare. -Ingen liker skolen.
Vi prøver bare å overleve.
Kom.
Velkommen. Elevene er så glade for å få vise dere skolen i dag.
Vi kan vel begynne med å hilse på noen av våre foreldre og venner.
Hvem vil begynne?
-Andrae. -Jeg tok med mora mi.
Hei, jeg heter Tina. Jeg forvalter folks penger,-
-slik at de har sparepenger når de slutter å jobbe.
Mitt team lager ruteplan for flyselskapet, som har over 3000 avganger daglig.
Ved å styre den lille roboten kan jeg reparere hjerteklaffen fra innsiden.
Med dette inngrepet redder jeg over hundre liv per år.
Sophie, hvem har du med deg?
-Jeg rakk ikke opp hånda. -Ingen fare.
Dette er min venn JJ.
Unnskyld. Unnskyld.
Au, foten min!
Hei, jeg heter JJ.
Angående yrket mitt... Jeg utforsker alternativer for tiden.
Arbeidsledig.
I mitt tidligere yrke var jeg...
Jeg håndterte søppel. I hele verden, faktisk.
-Gud, så trist! -Oppfør dere.
Alles erfaringer er viktige. Ingen trenger å skamme seg.
Hun er så rar. Hvorfor tok hun med seg ham?
Da jeg sa at jeg håndterte søppel...
...mente jeg søppelmennesker. Sannheten er den...
...at jeg er fhv. jegersoldat som nå jobber for en etterretningstjeneste,-
-som eventuelt skulle kunne være eller kanskje faktisk er CIA.
Jeg får egentlig ikke snakke om det...
Men jeg så kritiske blikk...
...og ondskap...
...så jeg ville bare klargjøre det.
Men hvis denne informasjonen forlater rommet...
...finner jeg dere.
Jeg bare spøker.
På en måte.
-Har du noensinne blitt skutt? -Ja.
-Får vi se arrene? -Helen!
-Har du drept noen? -Hvor mange?
Det er ikke det viktige.
Ikke glem at de var skurker.
Terrorister, kaprere, kidnappere og menneskesmuglere.
Eller bare...irriterende.
Dette er ingenting å hylle.
Sitt. Du fikk din stund.
Og alt jeg gjorde, var for å forsvare USA.
...åtte, ni, ti. Nå kommer jeg!
Fant dere!
-Vi ses, Sophie. -Vi ses, Emily.
-Hei, JJ. -Hei, ms Besser.
Si Pam.
Jeg ville bare uttrykke min beundring og min glede over å få treffe deg.
-Takk, det var en fornøyelse. -Jeg tror at alle likte det.
-Ha en hyggelig dag. Vi ses. -Ja visst.
-Riv i stykker den der. -Hæ?
-Du hørte meg. -Men...
Interessekonflikt.
-Svelg den. -Nei!
-Hei sann! -Mamma.
-Hvordan gikk det? -Det var flott.
-Vi ses, Sophie. Ha det, JJ. -Vi ses.
-Jeg skal si farvel til vennene mine. -Greit.
Du har visst gjort inntrykk.
På alle.
-Takk. -Ja visst.
Sophie ser så glad ut.
PARIS I FRANKRIKE
Hvordan går det?
-Vi hadde en avtale. -Takk for at du ble med på skolen.
Du gjorde inntrykk på vennene mine og på moren min.
Fint at jeg kunne hjelpe deg, for siste gang.
-Du er vel ikke gift? -Hvordan det?
Jeg prøver å forstå meg på ditt virkelige jeg.
Du virker snill under den tøffe overflaten.
-Men litt skadet, og alene. -Du fleiper.
-Død kone. Eller død makker? -Nei!
Førte du kompiser inn i kamp og har livet deres på samvittigheten?
Slutt!
Hør her...
Det er tøft å være utstasjonert. Det er enda tøffere for folk her hjemme.
På siste oppdrag ble jeg skutt, og forloveden min dro. Hun orket ikke mer.
I mitt yrke er det best å være alene.
Folk blir alltid såret på noe vis.
-Hvorfor forteller jeg deg dette? -Er fisken ditt eneste minne av henne?
-Hyggelig å snakke med deg. -Vent.
Hva ville du sagt hvis jeg funderte på å bli spion når jeg blir stor?
-Lykke til. -Jeg mener alvor.
-Tror du meg ikke? -Du, jenta mi...
-Du er ikke spiontypen. -Skjønner.
Burde jeg bare drømme om å bli barista, moteskaper eller bryllupsplanlegger?
-Eller akuttsykepleier, som moren din? -Jeg hadde tenkt å spørre Bobbi uansett.
Hun synes å være hjernen bak oppdraget, mens du står for musklene.
"Musklene"? Bobbi er analytiker.
Hun har en brøkdel av utdannelsen min. Hvis noen skal lære deg...
Pent gjort. Ikke gjenta det der.
Hva begynner vi med: skytebane eller hinderbane?
-Skytebaner tillater ikke niåringer. -Men da er det jo ikke noe gøy.
Du er flink til å lyve, men tenk om fienden tvinger deg til løgndetektortest?
-Hvorfor? Hun får ikke engang være her. -Konsentrer deg om åndedrettet.
Den minste lille økning av blodtrykket indikerer at du lyver.
Vi begynner med noe lett. Du svarer på spørsmålet med en åpenbar løgn.
Nålene får ikke røre på seg. Forstått? Da setter vi i gang.
Når får jeg mitt første oppdrag?
-Når jeg sier at du er klar. -Det er jeg.
Jaså?
Ok.
-Ser du det huset der? -Ja.
-Kjenner du noen som bor der? -Nei.
Innen ti minutter skal du stå på en balkong.
Skal jeg snakke meg inn i en fremmeds hjem? Vet du hvor farlig det er?
Du gikk rett inn i mitt hjem.
Fem minutter holder.
Hva er yrket ditt?
Jeg er en KGB-agent som liksom går i fjerde.
Min bror er trebent og selger crack, og moren min er prostituert.
Jeg trenger ingen maskin for å vite om noen lyver.
Jeg kan lukte løgner.
Endorfiner avgir en lukt, hender svetter,-
-og det mest avslørende er øynerykninger.
-Jeg trenger ikke mer. -Sånn? JJ, du er kjempesøt og følsom.
-JJ, jeg beundrer alle tatoveringene dine. -Gi deg!
JJ, jeg tror deg når du sier at du aldri har tatt anabole steroider.
Jøss!
JJ, kom tilbake. Jeg mener det. Jeg fleipet bare.
Du må overrumple folk når du slåss.
Du er liten og svak, og jeg er motsetningen.
Målet med denne øvelsen er å komme seg forbi meg.
En god idé er en avledningsmanøver, for ellers har du ingen sjanse.
Blueberry!
Blueberry! Ja vel...
Jævlig kaldblodig.
Jeg kunne lært meg alt det der fra YouTube.
-Jaså? -Når skal du lære meg morsomme ting?
Som å gå fra eksplosjoner uten å snu seg rundt,-
-eller kule replikker når man slår noen.
Du må slutte å lære deg spionasje på "Mission Impossible".
Men...hvis jeg skulle si noe kult, må det være noe nytt.
Forskjellige replikker for ulike kjeltringer?
En snikmorder utkledd som iskremselger?
"Ta det isete", og så et hugg med ispinne.
-En nisse. -Hør bjelleklangen...i helvete.
-En fyr i hundedrakt som selger klokker? -Tiden er ute, tispe.
-Hvordan har dagen vært? -Bra, og din?
Grei nok.
-Er det noe galt? -Nei.
Sikkert? Det er visst noe som plager deg.
Du hjalp henne med detektoren, men ikke meg.
Jeg vil ikke aldersdiskriminere, men hun er ni og sover med nattlampe!
Jeg er hacker og har en master i engelsk!
Vi omgiks, bare. Jeg lærte henne ikke noe.
-Du lærte henne om sprengladninger. -Det var bare play-doh.
-Ett fett! -Skal jeg kjøpe litt til deg?
-Jeg kan kjøpe selv. -Jeg gjør det gjerne.
Det handler ikke om play-doh, men om oss! Vi er makkere!
Jeg har jo allerede sagt det: Du er ikke makkeren min.
Hallo!
Har du laget noe middag?
Det skal jeg straks gjøre.
Hvis du vil, kan vi møtes ved Place de l'Opéra.
Ok. Hallo?
Hallo?
-Hva gjør du her, Victor? -Slapp av.
Det finnes ingen signaler som ikke blokkeres av denne.
-Hva mener du? -CIA har øynene på deg.
De er her om to minutter, så du har ett til å gi meg det jeg trenger.
Hva du vil.
-Hvor gjemte bruttern tegningene? -Jeg vet ikke.
Det tror jeg at du gjør.
Din bror stolte ikke på meg, og særlig ikke på deg.
Han sa bare at de fantes hos hans beste venn.
-Hans beste venn? -Ja, men jeg vet ikke hvem det er.
Det vet jeg.
SOPHIE: JEG TRENGER DEG NÅ!
Jeg går ut.
Hallo, er du uskadd? Hva er det for krise?
-Vi må ta en prat. -Unnskyld?
Du og mora mi fikk en dårlig start, men jeg tror at det kan fungere likevel.
Ifølge Cosmo bør du være maskulin, men også følelsesmessig sårbar.
Hva er det som foregår? Lurte du meg hit?
-JJ, hva gjør du her? -JJ ville se mine kunstverk.
Han elsker visst kunst.
Gjør du?
Ja. Ja visst...
Sophie, det du har malt her...
Fargene er fantastiske, og man ser at det er en fugl.
Til forskjell fra dette mølet. Hva i helvete er det?
Det ser ut som en pølse som skiter på en katt.
Er det ikke forferdelig?
Så...
La meg snakke ferdig.
Jeg går hjem i forveien og gjør lekser.
-Vi ses, JJ. -Vi ses.
Du, unnskyld for i stad. Jeg tramper alltid i klaveret.
Jaså? Det har jeg ikke merket.
Når man er så mye alene, blir man dårlig på det sosiale.
Ja, jeg vet også en del om det.
Men foreldreansvar handler ikke bare om hva man sier,-
-men om å være til stede og stille opp.
Det var en stund siden Sophie hadde det.
Hennes far døde for et år siden.
Hun later som om hun har det bra, men jeg merker at hun har det tøft.
-Hun er tøff, som sin mor. -Jeg vet ikke om jeg er så tøff.
Det vet jeg. Jeg har fortsatt vondt i kulene.
Unnskyld for det.
Vil du høre en hemmelighet?
Ja visst.
Jeg aner ikke hva jeg gjør. Så jeg bare improviserer.
Jeg også.
-Se på denne fyren. -Huff, han virker syk.
Nei, han trenger bare litt hjelp. Sånn. Du klarer deg, kamerat.
Sånn, nå er du trygg.
Kanskje du har rett. At jeg dukket opp var kanskje det eneste han trengte.
Jeg...
...regnet ikke med det.
Stakkars fugl.
Jeg tenkte...
Jeg er ledig torsdag kveld og lurer på om du vil gå ut og spise?
Jeg lover å ikke lage mat.
-Ja. -Greit. Flott.
-Ja, flott. -Vi ses. Ha en hyggelig kveld.
-JJ! -Hei.
-Hvordan klarte du å snu det? -Lyttet du?
-Jeg har ingen anelse. -Uventet, men du får ikke ødelegge det.
Restaurantforslag?
-Jeg jogget forbi en tapasbar med dans. -Dans? Vis meg.
Floss. Dab?
-Crunk? Level Up? Noe? -Nei.
Jeg nekter å la deg spolere dette.
-Slutt. Har du fått slag? -Så ille er det ikke.
Lov meg én ting. Gå ut og spis middag, men ingen dans.
-Risiker ingenting. Enig? -Du er veldig brysk.
-Er vi enige? -Ja, enige.
-Fint. God natt, JJ. -God natt, Sophie.
-Takk for oppmuntringen. -Bare hyggelig.
-Hva var det for krise? -Ikke noe spesielt.
-Snålt. Er det noe jeg bør vite? -Nei.
Ok.
- ...lurer på om du vil gå ut og spise? - Ja.
-Fleiper du? Hva tenkte du, egentlig? -Jeg tenkte ikke. Det var adrenalinet.
-Øynene hennes var helt utrolige. -Du har sporet av!
Først går du på skøyter, så går du på kompisdag,-
-og nå skal du på date med kvinnen vi overvåker, og lyver for meg om det!
-Da vet jeg jo at hun ikke er i fare. -Det er ikke vår jobb.
Oppdraget er å se om kjeltringen tar kontakt med henne!
Det fins ikke noe oppdrag. Dette er bare tøv.
Det fins ingen hemmelighet der, bare en ødelagt familie! Det er sannheten.
Skal vi endelig snakke om sannheten? Flott.
Jeg vet at du mistet hele teamet på din siste utstasjonering.
-Det er hemmeligstemplet. -Ja.
Jeg er jo tekniker, så jeg kan omgå sånt.
Du ville hatt nytte av det hvis du stolte på meg, men jeg skjønner.
Du er den som aldri slipper inn noen. "Jeg jobber alene."
-Du er ute på tynn is. -Gå ut med Kate.
Så du kan slippe taket i fortiden og finne et hjerte under din tatoverte skog!
-Ok, det skal jeg. -Flott! Ha en flott middag!
Dette skulle jo ikke ende sånn...
TO DAGER SENERE
-JJ, har du et øyeblikk? -Jeg skal på date.
Ja, vi hørte det fra Sophie. Hun sendte et SOS-signal.
Det der er helt ute. Ikke sant, Todd?
Kom.
Kom, vi biter ikke!
-Kate er spesiell, eller hva? -Utvilsomt.
-Nydelig. -Glup.
Hun har hatt det tøft. Sårbar, enslig mor...
-Todd vil vite dine hensikter. -Vi skal bare spise middag.
Todds mamma var enslig. Han er bekymret.
-Det er bare middag. -Og dette er en vennskapelig samtale.
Kutt ut skuespillet, JJ. Vi vet hvordan menn tenker, ok?
Jeg skal behandle henne pent. Dere kan stole på meg.
Ok, hvor lang tid har vi på oss?
-Ti minutter, kanskje? -Ti minutter?
Jeg er ikke Gud, det funker aldri! Utsett daten til mai.
Ok, Todd har rett.
Vi kan fikse det, men skjorta må vekk. Du ser ut som en tømmerhogger.
Hva prøver du å få overende? Og så må vi eksfoliere.
Jeg vet ikke hva det er.
Dere skremmer meg.
Sophie sa at dere nylig flyttet tilbake fra Paris.
Vi ble boende der en stund etter hennes fars død, men det var tøft.
I fjor stormet politiet hjemmet vårt og tok alt.
Våre kontoer og aktiva...
Min mann hadde visst vært innblandet i ordentlig fryktelige ting.
Jeg visste ikke om det.
Ja...
Det er skremmende, hva enkelte skjuler.
Så vi møtes igjen.
-Hvordan går det? -Sammen i 1 time og 20 minutter.
-Det synes å gå bra. Begge smiler. -Stilsikkert motevalg. Han ser kjekk ut.
-Og skjorta? -Todd og Carlos stylet ham.
Flott. Vil du ha lyd?
-Har du lyd? -Er jeg ni år, eller? Ikke vondt ment.
Så deilig det er å være blant voksne.
Hvis du har lyst til å fortelle hva JJ har lært deg, er det grei.
Blås i det.
Ja visst, hvis du lærer meg å avlytte telefoner.
Og du, da? Hvordan hadde det seg at du flyttet inn overfor oss?
Det er noe jeg må fortelle deg.
Vil du danse?
-Det er evigheter siden. -Jeg tror ikke...
Du skal ikke tro. Ikke gjør det!
Er du redd?
Herregud.
-La oss gjøre det. -Ja!
Nei, nei, nei.
Ja, ja, ja!
Å nei, det skjer.
Han havner på morgen-tv.
Det er som bryllupet i "Shrek".
-Jeg hadde det veldig fint i kveld. -Jeg også.
-God natt. -God natt.
Problemene kan være vanskelige, så man må dele dem opp.
Først finner man ut hva de spør om, så regner man.
Hvordan fikk du det arret?
-Dette? Splinter. -Sjekk dette.
-Sparkesykkel. -Pent, men konsentrer deg.
Var pappa et dårlig menneske?
Ja.
Vel...
Jeg tror at han fattet en del dårlige avgjørelser.
Særlig samarbeidet med onkelen din.
Men...han bidro til at du ble til, så han kan ikke ha vært så dårlig.
Ok.
Matte. La oss si at jeg skal ta tolv skurker i lag med en makker.
Hvis man deler tolv kjeltringer på oss to, hvor mange blir det da på hver?
Vel... Tolv delt på to er seks.
Men hvis makkeren din er Bobbi, tar du alle 12, mens hun heier på deg fra bilen.
Men vent, så blir du omringet av sju skurker til,-
-og du vet ikke hvor du skal ta veien, for teknikeren hater deg. Hopp sann, du dør.
-Hei, Kate. -Kan jeg be deg om en tjeneste?
OK.
Skiftet mitt ble forlenget. Kan du se til Sophie?
Hun klarer seg sikkert, men hun blir alene lenge.
- Det går greit. -Takk, du har reddet meg.
Og kan du sørge for at hun gjør leksene?
Klart det.
-Hei, mamma. -Leksene er ferdige, så vi lager middag.
-Hva blir det? -Jeg kan ikke lage mat, så proteinshake.
Og grillete ostesmørbrød.
Den tar jeg.
-Kan vi ta en liten prat? -Ja visst.
Jeg burde ha ringt deg før jeg ble værende her.
-Jeg ventet meg ikke dette. -Beklager, Sophie er flink til å overtale.
Nei, det er ikke noe problem. Jeg ville bare takke deg.
Ditt inntog i livet vårt har vært oppløftende.
Hvor skal denne stå, mamma?
Kommer straks.
Han er solgt.
BERLIN I TYSKLAND
-Hvor er tegningene? Klokken tikker. -Du er for engstelig, Azar.
Jeg har funnet dem, men jeg trenger 24 timer.
Vi går inn. Det er øyne overalt.
-Marquez har visst funnet det han søker. -Slå til nå!
Stå stille!
Gå!
Nå har vi dem. Begge teamene...
-Dette må være viktig. -Ja. Derfor kalte jeg inn dere.
Operasjonen er over. Vi omringet Marquez i Berlin.
-Han sprengte seg for ikke å bli tatt. -Rettsteknikerne undersøker likene.
Oppdraget er over, og vi trenger ikke å overvåke familien mer.
Ok, da tømmer vi leiligheten i Chicago.
Ikke bare det, dere får tømme skrivbordet deres her også.
Dere har hacket harddisken vår.
-Det er liksom jobben vår. -Det der er ikke som det ser ut.
Jeg kan forklare.
Hulken møter Meghan Markle!
En million visninger!
Det er ikke poenget.
En eneste oppgave.
Deres eneste oppgave var å sitte og se,-
-men dere satte oppdraget i fare og brøt reglene. Det tolereres ikke.
-Det var ikke Bobbis feil. -Dere er ferdige her.
Kunne du ikke ha ringt oss i Chicago, så vi kunne stikke derfra?
Var vi nødt til å fly helt hit? Det er dyrt.
Funker ikke mailen? Det er faktisk skattepenger.
Bobbi, skal du ikke si noe? Ikke et knyst på flyet tilbake.
Ok, da. Jeg begikk en feil og blåste i dine advarsler.
Si noe. Hvorfor er du ikke sint?
For du er helten min. Jeg likte å se deg bli en normal person.
Lykke til.
-Hei! Stig på. -Greit.
-Hvor har du vært? -Jeg...
Jeg har forhåpentlig en god nyhet og en potensielt opprørende nyhet.
-Den gode først. -Greit.
Kate...
Jeg liker deg veldig godt.
Du har åpnet opp en del av meg som har vært lukket veldig lenge.
I like måte.
Og den potensielt opprørende nyheten?
Oi.
Vi er fra CIA.
Unnskyld.
Kate.
-Så dum jeg er. -Kate.
-Hvor er de?
Kate.
Gud!
Du er virkelig flink, JJ!
Du og dine historier. Og Sophie...
Jeg prøvde å beskytte dere.
-JJ? -Gå inn på rommet ditt!
-Vær så snill. -Bli ikke sint. Jeg kan forklare.
Var du klar over dette?
Sophie...
Hvordan kunne du?
Det er jobben min.
Gå herfra.
Hva har jeg gjort?
-Du hadde rett hele tiden. -Det hadde jeg.
Jeg lot det bli for privat, med jentungen og Kate.
-Jeg var svak. -Å være privat er ingen svakhet.
Det ødela karrieren din og truet landets sikkerhet,-
-men de fleste har faktisk private forhold.
Ikke jeg. Jeg har en fisk.
-Hvordan har han det? -Ikke særlig bra.
Jeg er bare ei jente som står foran en gutt...
...og ber ham elske henne.
Tidenes tristeste film.
Jeg brukte det å gå tur med Ozzie som påskudd for å treffe deg.
Det var smart, men du bør ikke være her.
Til deg.
Det er ingen fisk, som kommer til å dø. Du kan ha den for alltid.
Kom, jeg følger deg hjem.
Vi kommer aldri til å ses mer, eller hva?
Jeg...
Jeg kommer innom deg iblant, ok?
Jeg kommer aldri til å glemme deg. Jeg lover.
Mamma?
Har du det bra? Hva har skjedd?
Gå og lek.
Herregud!
Så søtt.
Lille Sophie har en lekekamerat fra CIA. Sett dere.
Bare gå, Victor. CIA overvåker oss. De kommer når som helst.
Jeg har løst det med sprengladninger-
-og et gammelt hus med tunneler fra andre verdenskrig.
Flink gutt.
Det funker ikke for alltid, men jeg trenger bare én dag.
-Ikke skad ham! -Denne fyren?
Jeg vil aldri skade ham. Han betyr mer for meg enn det dere gjør.
Han var min brors beste venn.
Hallo!
Kjære vene, hva skal jeg gjøre?
Jeg skal røre!
Så fint. Lær opp bare ungen, ikke meg.
Alt er her.
Hei. Døra var åpen. Todd har laget hummus.
-Dere må gå. -Jeg har slekt her.
Så uhøflig! Vet dere hvor vanskelig det er å lage hummus?
Gå.
Ok, nå har du såret Todd. Todd?
Helt utrolig. Hvordan visste dere dette?
Den tar vi, JJ. Jeg vil ikke skyte hull i en søt liten sak som deg.
Jeg er forvirret.
Fins det noen i huset som ikke lyver om identiteten sin?
Vi er frilansere. Etter din manns død antok vi at tegningene var her.
Vi tenkte langsiktig. Ingen mistenker homsenaboene.
Er dere ikke engang homser?
Det er vi , men vi ble forelsket under oppdragets gang.
Det er ganske søtt. Begge elsker ceviche og langdistanseroboter.
Du var også dyktig. Vi ventet oss CIA-overvåkning,-
-men ikke at noen skulle innlede et forhold med spaningsobjektet sitt.
Men nok om det. Minnepinnen, JJ.
Ikke ta det personlig. Vi er venner likevel.
Dæven!
Ozzie!
JJ!
Jeg følger etter Marquez!
Stå stille! Ellers skyter jeg deg rett i ditt praktfullt botoxete ansikt.
Vi vet at du ikke klarer å trykke av.
Du kjenner ikke meg, bitch.
-Du er ikke noe videre på våpen, snuppa. -Kanskje det.
Men vet dere hva jeg er flink til?
Å gi noen...
Gi noen...
Slipp meg!
JJ!
...en omgang!
Hopp inn!
-Hvorfor gjør du sånn, onkel Victor? -Du er min forsikring.
Ikke si "onkel". Din far og jeg hatet hverandre.
-Jeg vil hjem. Kjør meg hjem. -Hold kjeft! Ikke et knyst til.
-Bobbi, ser du dem? -Jeg må bare få satellittdekning.
Ifølge "Finn min iPhone" kjører de på 88th.
Hold øynene på veien.
-Fortau! -Er du gal?
-Hva er det på den minnepinnen? -Atomvåpenting.
-Det er ingen grunn til å lyve. -Nei, du har helt rett.
-Dere er på vei mot en rullebane. -Oppfattet.
Sving venstre om 400 meter.
-Bruker du navigator? -Ja! Kjørestilen din gjør meg redd.
Slipp!
Sitt stille!
-La være. -Hold deg fast!
Du er framme ved reisemålet.
-Det ventet jeg meg ikke. -Faktisk... Ikke jeg heller.
Ikke la ham dra med henne!
-Hva skal du gjøre? -Jeg jobber med saken!
JETDRIVSTOFF
Hvem bygger en flystripe ved et stup?
Hva i helvete?
-Du køddet med feil fyr. -Vi får vel se.
Rolig, Sophie. Han tar seg ikke forbi meg.
Du begynner å gjøre meg forbanna. Hvis jeg skyter drivstoffet, dør alle.
La oss få dette overstått, da.
-Virker ikke dette kjent? -Jeg er litt opptatt nå!
Jeg mener propellen og drivstoffet. Bare nazistene mangler.
Stille!
Nei! JJ!
Sophie!
Sitt stille.
Jeg er redd!
Ikke se ned.
Se på meg.
Vi må balansere flyet, ellers faller det ned.
-Hæ? -Du må ut der framme.
Jeg går ut bakfra. Vi ses på vingen, ok?
Beveg deg langsomt og se ikke ned.
Du fikser dette, ok?
Stans!
-Den der tar jeg. -Sophie, la være.
Vesla...
Kast den hit, så lover jeg at du og din nye venn får leve.
Nei, Sophie.
Jeg blåser i de dumme tegningene.
Han får dem.
Flink jente.
Men jeg løy. Det er visst et familietrekk.
Ikke på min side!
Hyggelig flytur, idiot.
Jenta mi!
"Hyggelig flytur, idiot"?
Kom igjen, jeg var nervøs.
Bravo.
-Den kommer til å eksplodere! -Løp!
Vent!
Sophie!
Vær så snill.
Hva gjør dere?
-Det floppet. -Men det var jo ikke noe gøy!
Skjønt det er greit. Takk.
-Ikke fortell noen om dette. -Hva i helvete? Går du rundt med den?
Ok, hør. Slutt å applaudere. Kutt ut med det der.
Vi granskes temmelig hardt for hvordan det gikk,-
-men familien har virkelig kjempet for dere.
-Pent jobbet. -Takk.
Så vi har tenkt en hel del på saken...
Vi vil gjerne at du skal komme tilbake, og du får velge tokt. Hvor du vil.
Jeg vurderer å ikke reise på en stund. Innenriks?
-I Chicago-området, kanskje? -Kanskje. Jeg må spørre makkeren min.
-Mener du det? -Ja. Chicago?
Greit.
Jeg vil helst sitte i bilen igjen. Ingen flere våpen.
Og hvis vi er makkere, bør jeg få samme lønn som JJ.
-Jeg også. -Lik lønn.
Jeg må spørre en trapp opp.
Vi er høyest oppe.
-Pent, JJ. -Takk.
Jeg er enig.
Huff, nei!
-Sophie, vi skal leke sisten. Kom! -Jeg kommer.
-Det er tidkrevende å være populær. -Kos deg.
Å gud. Vær så snill, nei.
Jeg har øvd!
Subtitles by sub.Trader subscene.com
Tekst: Lars-Kristian Holmsen sdimedia